UUSl-ENGLANTI
Isäsi kätkee rahat tuonne. Muista, että ne ovat sinun, Eben.
- Sano se. - Ne ovat minun.
Tila ei olisi mitään ilman minun maitani.
Hän nai minut maan tähden.
Hän tarvitsi jonkun hoitamaan kotia, kun edellinen vaimo kuoli.
Hän tappaa minutkin samalla tavalla:
- Työllä. - Äiti, älä puhu tuollaisia.
Et sinä kuole.
Kun olen poissa ja olet kyllin vanha, ota osasi.
Tuo ukko ei kuole ikinä.
Pidä puolesi. Velipuolesi eivät auta sinua.
Muista kiven paikka. Kun tarvitset rahaa, ota sitä.
Kaikki täällä on sinun.
Lupaa, että muistat sen.
Lupaan.
Sano: "Kaikki täällä on minun, ja minä otan sen vielä."
Kaikki täällä on minun, ja minä otan sen vielä.
Meidän on palattava. Paina paikka mieleesi.
Tule.
Eben.
Aiotko seistä siinä koko päivän? Äitisi on ollut vainaa jo vuosia.
Tule veljiesi kanssa kotiin syömään.
Mokomat rääpäleet.
Olette nuoria miehiä ettekä pysy tahdissani.
Kevät.
Lumi on sulanut vuorilta, ja luonto puhkeaa kukkaan.
Kevät...
Ja minulla on tuhoon tuomittu olo.
Kuin laholla hikkoripuun oksalla, josta on enää vain polttopuuksi.
Lähden kuulemaan Jumalan sanomaa minulle -
kuin profeetat aikoinaan.
Töihin siitä.
Hullu. Seinähullu.
Vai vielä Jumalan sanomaa...
Tiedän, miltä hänestä tuntuu.
Aiotko sinäkin lähteä?
En lähde täältä ikinä. En minä halua kiertää maata.
Haluan kulkea omilla pelloillani omien hedelmäpuitteni tuoksussa.
Haluan tuoda tänne naisen ja näyttää hänelle kätteni jäljen.
Siirtele sinä vain kiviä.
Jätä äänien kuuntelu isälle. Yksi hullu riittää yhteen perheeseen.
Käy töihin. Raivattavaa riittää.
En tiedä, milloin palaan.
Saatan viipyä kauan, mutta on turha luulla, että olen kuollut.
Elän satavuotiaaksi vaikka vain teidän kiusaksenne.
Takaisin töihin siitä.
Matkaan, poika.
Sinne meni. Onkohan hän päissään?
Ei ole.
Hän on vain fiksu.
Hän lähtee ja jättää meidät -
raatamaan vuoden toisensa jälkeen.
Rakentamaan muureja, joiden sisään hän voi sulkea meidät.
Ehkä täältä kannattaisikin häipyä.
- Mihin menisit? - Kaliforniaan.
Siellä on kultaa.
Omaisuus odottaa maassa. Sen kuin kerää sen pois.
- Sinä et niille kultakentille pääse. - Älä ole niin varma.
- Mistä saisit matkarahat? - Voisimme kävellä.
Sehän ei ole meille mitään uutta.
Tässä on kävelty jo kuumatkan verran.
Et sinä mihinkään lähde, Peter. Etkä sinä, Sim.
Odottelette vain perintöä. Uskotte, että ukko kuolee pian.
Kaksi kolmannesta on meidän.
Eikä ole. Hän ei ollut teidän äitinne.
Ukko vei tilan äidiltä. Muuten hänellä olisi vain pieni läntti maata.
Äiti on kuollut, ja tila on minun.
Sano tuo isälle. Hän nauraa makeasti.
Ensi kertaa eläessään.
Mitä sinulla on meitä vastaan?
Jotakin sinulla on hampaankolossa. Sen näkee silmistäsi.
Miksi ette ikinä puolustaneet äitiäni isää vastaan -
vaikka äiti kohteli teitä niin hyvin?
- Meillä oli aina töitä. - Ei siinä ehtinyt väliin.
Kalifornia.
Bostonista lähtee laivoja joka viikko kohti Golden Gatea.
Pyydä isältä matkarahaa.
Hän nauraa toisenkin kerran eläessään.
Kuusi viikkoa on mennyt. Eikä sanaakaan äijästä.
Eikö olekin rauhallista?
- Ehkä hän on kuollut. - Ei niin rauhallista.
Kävelyllekö lähdet?
Ehkä.
Onkin hyvä kävelyilma. On täydenkuun aikakin.
Mihinhän suuntaan nuorukainen voisi kävellä kuutamoisena iltana?
Enpä tiedä. Ehkä lesken talolle.
Meidän Ebenkö? Enpä usko.
Hän on pynttäytynyt. Mietipä sitä.
Niin kyllä on.
Se ei olisi ensimmäinen kerta, kun nuorukainen päätyy -
- pyntättynä Minin ovelle kuutamoisena iltana.
Eikä viimeinenkään.
- Ei se teille kuulu, mihin minä menen. - Ei toki. Älä nyt hermostu.
Olet hyvässä seurassa.
- Jatkat suvun perinnettä. - Pitkää perinnettä.
Senkin elukat. En halua olla missään tekemisissä kanssanne.
Eben?
Missä viivyit? Olen odottanut.
- Olin juhlimassa. - Juhlimassa mitä?
Erästä uutista, jonka kuulin.
- Tänään on kuultu suuria uutisia. - Olet juovuksissa.
Etkö tulisi sisään?
Olet niin pehmeä ja lämmin ja kaunis.
Ei nyt seistä tässä. Tule sisään.
Siitä minä tulinkin puhumaan.
En aio tulla tänne enää.
Olet ollut minulle hyvä, Min, mutta nyt riittää.
- En halua enää muiden tähteitä. - Mitä sinä puhut?
Mikä sinulle on tullut?
Hyvästi.
- Minä vain. Nouskaa. - Miksi sinä noin teit?
Minulla on uutisia. Oikea ilosanoma.
- Eikö se voi odottaa? - On jo aamu.
Ettekö halua kuulla?
Ukko on mennyt uusiin naimisiin.
- Isäkö? - Hän on rengastanut naisen.
- Mitä? - 25-vuotiaan italialaisen.
- Kauniin kuulemma. - Kuka niin sanoo?
Se on valhe. Olet päissäsi. Sinua on höynäytetty.
Join vasta sen kuultuani. Kaikki tietävät.
Nainen oli tarjoilijana New Doverissa.
- Vai naimisiin. - Äijä teki sen kiusallaan.
Nainen saa nyt kaiken.
- 25-vuotias untuvikko. - Olisipa hän oikea naispaholainen.
Tekisipä hän isän elämästä helvettiä.
Aamen.
"Lähden kuulemaan Jumalan sanomaa minulle kuin profeetat aikoinaan."
Mene ja etsi itsellesi nainen. Siinä se sanoma sille hurskastelijalle.
- Tehty mikä tehty. - Meistä on tehty loppu.
Kaliforniassa on kultaa. Jos jäämme tänne...
Ajattelin ihan samaa. Tehdään se heti.
- Lähdetään saman tien. - Sehän sopii.
- Pidätte kai kävelemisestä. - Lainaa siivet, niin lennämme.
Menisitte kai silti mieluummin laivalla.
- Pankaa nimet tähän, niin pääsette. - Mitä?
Teetin tämän siltä varalta, että haluatte lähteä.
Mikä se on?
Siinä sanotaan, että saatte kumpikin 300 dollaria -
jos myytte osuutenne tilasta minulle.
600 dollaria. Mistä sinä olet saanut sellaisia rahoja?
Tiedän, missä isän rahakätkö on.
Äiti näytti paikan. Rahat olivat hänen.
Missä se kätkö on?
- Te ette sitä löydä. - Kappas vain...
Jos kerran olet niin rikas, miksi et lähde itse?
En lähde täältä koskaan.
Pysyn täällä ja otan omani.
Tuleeko kaupat?
- En tiedä. - En minäkään.
Jos ukko on taas naimisissa -
emme saa osuuksiamme kuitenkaan.
Allekirjoitatteko te?
Isä on jo tulossa morsiamensa kanssa.
Näytähän ne kitupiikin rahat.
Kolmekymmentä kahdenkymmenen dollarin kultarahaa.
- 600 dollaria. - Nimet paperiin.
- Kiitos. - Kiitos matkarahoista.
Lähetämme sinulle kultakimpaleen jouluna.
Odotetaan kuitenkin, että se morsian tulee. Ettei Eben vain valehtele.
Eikä panna tikkua ristiin sillä aikaa.
Syödään, nukutaan ja ryypätään. Menköön hunningolle koko tila.
Me olemme lepomme ansainneet. Olemme nyt kuin kedon kukkaset.
Emme tee työtä emmekä kehrää.
Tilan omistaja tehköön työtkin.
Lehmät ammuvat. Menehän lypsämään.
- Töihin siitä. - Äidin tila on nyt minun.
Raadan ilomielin oman tilani eteen.
Mies on kuin isänsä. Kovaluontoinen ja hullu.
- Ihan samanlainen. - Tapelkoot he keskenään.
Kerrankin on lokoisat oltavat.
- Otetaan ryypyt. - Hyvä ajatus.
Naispaholaiselle.
Kotona ollaan, Anna.
Koti. Com'e bella.
Se on kaunis. On vaikea uskoa, että se on minun.
Sinunko? Minun se on.
No, meidän.
Täällä onkin ollut yksinäistä. Koti tarvitsee naisen.
Nainen tarvitsee kodin.
Niin.
Missä kaikki ovat?
Eikö kukaan ole töissä?
Simeon!
Peter!
Eben!
Missä te olette?
- Miksi ette ole töissä? - Odotimme teitä kotiin.
Halusimme kirota sinut hyvästiksi ja nähdä uuden äitimme.
- Tässä hän on. - Niinpä näkyy.
Päiviä, äiti.
Menen katsomaan taloani.
Hänenkö taloaan?
Älä vain sano Ebenille, että talo on sinun.
Sanon Ebenille, mitä täytyy sanoa.
Älä välitä Ebenistä. Poika on yhtä herkkä ja typerä kuin äitinsä.
Mitä vielä! Hän on ihan kuin sinä:
Kova ja katkera kuin hikkoripuu.
Hän nujertaa vielä sinut.
Töihin siitä.
- Mistä löysit tuon naisen? - Pane se muiden emakkojen sekaan.
Oletteko te päissänne?
Me olemme nyt vapaita.
Me lähdemme Kalifornian kultakentille.
Voit vaikka polttaa tämän paikan.
- Sama se meille! - Me olemme vapaita kuin intiaanit.
- Varo, ettemme skalpeeraa sinua. - Ja tapa karjaa.
Ja raahaa naistasi tukasta metsään.
Kullanhimoa!
Kalifornian syntinen kulta on sekoittanut päänne.
Haluaisitko sinäkin sitä?
- Me matkaamme merellä. - Vapaina.
- Toimitan teidät hourulaan. - Hyvästi, kitupiikki!
- Hyvästi, verenimijä! - Menkää, ennen kuin pieksän teidät.
Tuuletetaan vähän kamaria.
Yksi, kaksi, kolme!
Jos saan teidät käsiini, teen teistä hakkelusta!
- Mitä te teette sille portille? - Täten hajotamme kaikki portit.
Otamme sen onnenkaluksi ja vapautamme sen johonkin jokeen!
Ephraim, lähtivätkö he lopullisesti?
Emmekö näe heitä enää?
Täällä on mukavaa.
Onko tämä huone minun, jossa on tämä sievä sänky?
Meidän.
Si. Kyllä, Ephraim.
Mitähän he ovat keksineet? Myrkyttäneet karjan ehkä.
Peitot ovat tunkkaisia.
Ne pitää tuulettaa.
Oletko sinä Eben?
Minä olen Anna. Olen odottanut tapaavani sinut.
Ehkä sinä voit auttaa minua.
Isäsi on kertonut sinusta paljon.
Älä välitä hänestä. Hän on vanha mies.
On luonnollista, että vanha mies panee nuoren lujille.
Kotikaupungissani Napolissa -
näin isien uhkaavan poikiaan veitsillä -
- kun pojat olivat kyllin vanhoja vastustamaan isiään.
Täällä ei veitsiä heilutella.
En halua leikkiä äitiäsi.
Olet liian iso ja vahva.
Haluaisin olla ystäväsi.
Se voisi tehdä sinunkin elämästäsi mukavampaa.
Minä pystyn helpottamaan elämääsi.
Isäsi tekee melkein mitä vain miellyttääkseen nuorikkoaan.
Minä en suostu mihinkään lehmänkauppoihin.
En kenenkään kanssa.
Selvä. Olet siis aluksi minua vastaan.
Se on ymmärrettävää.
Jos joku vieras veisi minun äitini paikan...
Sinä et vie äitini paikkaa.
Koeta ymmärtää. Olen tullut kaukaa.
Olen kokenut kovia.
Kerron sitten, kun olet valmis kuuntelemaan. Tarvitsen kodin.
Onko se väärin? Miksi muuten naisin tuollaisen vanhuksen?
- Kerron tuon hänelle. - Minä sanon, että valehtelet.
Hän ajaa sinut pois täältä.
Tehdään tämä selväksi:
Talon rouva on tullut jäädäkseen.
Tämä on minun tilani ja kotini. Tuo on minun keittiöni.
Minä tuuletan nuo peitot ja nukun niiden alla.
Yläkerrassa on minun makuuhuoneeni.
Ja vuoteeni.
En minä ole paha, paitsi vihollisille.
En ole saanut mitään taistelematta.
OIlaan ystäviä.
- Tulemme olemaan yhdessä kauan. - Meistä ei voi ikinä tulla ystäviä.
Minä menen nyt tiskaamaan astiani.
Lopeta heti!
- Siistin vain paikkoja. - Pane tavarat paikoilleen ja sulje luukut.
Tee muualla, mitä haluat -
- mutta tämä huone pysyy ennallaan ja lukittuna.
- Täällä on kylmää ja pölyistä. - Saa ollakin.
Tämä oli Ebenin äidin huone.
Hänestä ei ollut mihinkään.
Täällä hän lymyili, opetti pojan lukemaan ja lauloi hänelle.
Hän teki pojasta ikuisen kapinoijan.
Minä en ollut tervetullut tänne.
Kun hän kuoli, suljin huoneen ikihyviksi.
Sitä ei avata nytkään.
Pysy muissa huoneissa.
Mitä sinä siinä kikatat?
- Sinua. - Mitä minusta?
Olet kuin markkinoiden palkintosonni noissa pyhätamineissasi.
Panenko kukkia tukkaasi?
- Et ole kaunis itsekään. - Et ole tosissasi.
Olet tapellut luontoa vastaan tulostani asti -
ja väittänyt itsellesi, etten ole kaunis.
Eikö aurinko paistakin kuumasti?
Se paahtaa.
Se paahtaa kohti maata.
Se saa kaiken kasvamaan.
Sen paahde tuntuu sisälläsi.
Minun synnyinmaani ihmiset tuntevat auringon.
Aurinko on sisälläni.
Sinä olet näiltä kivisiltä kukkuloilta, mutta sinäkin tunnet auringon.
Ne, jotka elävät auringon kanssa, tietävät, ettei sitä voi voittaa.
Luonto voittaa sinut.
Voit aivan hyvin myöntää sen.
Jos isä kuulisi, saisit selkääsi.
Olet tehnyt ukosta haaveilevan hölmön.
Eikö se ole helpottanut sinun elämääsi?
Ei. Taistelen teitä molempia vastaan. Tiedän, mitä aiot.
Haluat omia kaiken. Minua et saa.
- Eben. - Mitä sinä haluat?
- Eben! Mihin sinä menet? - Käyn tuossa vähän matkan päässä.
- Kylässäkö? - Ehkä.
Menet sen naisen luo.
Minkä naisen? Kylä on täynnä naisia.
Tiedät kyllä. Sen lesken.
Ai, Minin. Saatanpa käydäkin hänen luonaan.
Sunnuntai on hyvä kyläilypäivä.
- Miksi tuhlaat aikaasi häneen? - Itsehän sanoit, ettei luontoa voi voittaa.
Hän on ruma ja vanha.
- Monien mielestä sinua kauniimpi. - Juopporenttujen.
Ainakin hän pelaa reilua peliä.
- Älä vertaa minua häneen. - Hän ei vie omaisuuttani.
- Tämä tila on minun. - Myit itsesi saadaksesi sen.
Katso. Simeon ja Peter myivät osuutensa minulle.
Sinä et tule saamaan kiveäkään tästä tilasta.
Mene vain kylään. Mene sen paksun, ruman...
Sano vain. Tiedät kyllä sen sanan.
Häivy! Isäsi ajaa sinut pois, jos käsken.
Asut täällä vain minun luvallani. Mene jo!
- En halua nähdä sinua silmissäni. - Samat sanat.
Disgraziato!
- Riitelitkö taas Ebenin kanssa? - En.
- Korotit ääntäsi. - Mitä kyselet, jos kerran kuulit?
- En kuullut, mitä sanoit. - En mitään tärkeää.
- Eben on niin kummallinen. - Hän on aivan kuin sinä.
Niinkö sinusta?
Me olemme aina olleet sotajalalla keskenämme.
Hän on sietämättömän herkkä.
- Yhtä herkkä kuin sinäkin. - Ehkä olen ollut liian ankara pojalle.
Otteesi alkaa kyllä lipsua. Hän sanoi niin.
Sanoiko?
Jos hän yrittää mitään, hän kyllä huomaa, miten paljon se lipsuu.
- Eikö olekin kaunista? - Minä en näe mitään kaunista.
Taivas on kuin lämmin niitty tuolla ylhäällä.
Aiotko ostaa taivaankin tilan yltä?
Haluaisin kyllä oman paikan tuolta.
Alan tulla vanhaksi.
Talossa on aina yksinäistä ja kylmää -
- vaikka ulkona olisi paahtava helle. Etkö ole huomannut?
Navetassa on mukavampaa.
Siellä tuoksuu heinä, ja eläimet lämmittävät.
Vain siellä minua ei palele.
Vanhuus kai jo luissa kolottaa.
Et sinä vielä ole kuollut.
En toki olekaan.
Olen terve ja vahva kuin hikkoripuu.
Mutta seitsemänkymmenen jälkeen Herra tahtoo meidän valmistautuvan.
Siksi en voi olla ajattelematta Ebeniä.
Hänen kirotut veljensä ovat lähteneet kadotuksen tielle.
Vain Eben on jäljellä.
Entä minä? Minäkin olen jäljellä.
Yhtäkkiä pidät Ebenistä etkä puhu mitään minusta.
Olenko minä vaimosi vai en?
Kyllä olet.
Aiotko jättää tilan Ebenille?
Minä en jätä sitä kenellekään.
Mitä sinä sitten aiot? Vietkö sen mukanasi hautaan?
En taida viedä.
Veisin, jos voisin.
Jos voisin, polttaisin sen, kun kuolema tulee.
Talon, viljan, puut ja joka ruohonkorrenkin.
Kaikki kuolisi mukanani.
Kukaan ei saisi minun omaisuuttani.
- Eläimet päästäisin kyllä vapaaksi. - Entä minut?
- Päästäisin sinutkin vapaaksi. - Tämänkö saan siitä, että nain sinut?
Ryhdyt kiltiksi Ebenille ja uhkaat heittää minut ulos.
- Kuulehan... - Kerronpa jotakin pojastasi.
Hän lähti sen naisen luo.
Yritin estää häntä saattamasta meitä häpeään.
Hän on luonnostaan syntinen. Himo kalvaa häntä.
Entä hänen himonsa minua kohtaan? Voitko selittää senkin?
Himo sinua kohtaan...
Mistä luulet meidän riidelleen?
Minä tapan hänet. Ammun hänen aivonsa puiden latvoihin.
- Varmasti ammun! - Ei hän tarkoittanut pahaa.
Poika vain pelleili. Ei hän ollut tosissaan.
Kunhan härnäsi.
- Miksi puhuit himosta? - Se kuulosti pahemmalta kuin tarkoitin.
Sekoan välillä tämän kielen sanoissa.
Suutuin. Luulin, että aiot jättää tilan hänelle.
Ajan hänet sitten pois täältä.
Ethän. Mitä järkeä siinä olisi? Kuka auttaisi sinua töissä?
Tuo on kyllä hyvä kysymys.
Poika saa jäädä.
Ei pitäisi suuttua tällä tavalla sen nulikan takia.
Mutta jääkö tilalle jatkajaa?
Kaikki pojat ovat matkalla helvettiin.
Yhdestäkään ei ole mihinkään.
Kuka jatkaa täällä minun jälkeeni?
- Minä olen olemassa. - Olet nainen.
Olen sinun vaimosi.
Se ei ole sama asia. Poika on jälkeläiseni, lihaani ja vertani.
Jälkeläiseni hallussa omaisuuteni pysyy minulla -
- vaikka olisin haudassakin. Ymmärrätkö?
Ymmärrän.
Ehkä Herra antaa meille pojan.
Meillekö?
Niin. Sinussa on vielä elinvoimaa.
Ei se ole mahdotonta.
Miksi katsot minua noin? Etkö itse ole ajatellut asiaa?
Minä olen ajatellut sitä alusta alkaen.
Olen rukoillut, että niin tapahtuisi.
Oletko rukoillut meille poikaa?
- Minä tahdon pojan. - Se olisi siunaus.
Silloin tekisin vuoksesi mitä tahansa.
Sinun tarvitsisi vain pyytää.
Jättäisitkö tilan minulle?
Minulle ja pojallesi.
Tekisin mitä vain. Vannon sen.
Joutukoon sieluni kadotukseen, jos en tee.
Kuulehan, Anna.
Kun tulin tänne 50 vuotta sitten, olin vain 20-vuotias.
Mutta vahva ja kovaluontoinen.
10 kertaa vahvempi ja 50 kertaa kovempi kuin Eben.
Tällä paikalla oli vain kiviä.
Minulle naurettiin, mutta tiesin muita enemmän.
Kun saa kivet kasvamaan viljaa, se on Jumalan työtä.
Muut eivät olleet tarpeeksi vahvoja sellaiseen.
Jumala on kova. Hän on kivissä.
"Tälle kalliolle minä rakennan seurakuntani."
Niin hän sanoi Pietarille.
Minä keräsin kivet muureiksi.
Niistä voi lukea minun elämäni vuodet.
Ne olivat yksinäisiä vuosia.
Molemmat vaimoni kuolivat tuntematta minua koskaan.
Minulle jäi kolme poikaa, ja olin yksinäisempi kuin koskaan.
Pojat vihasivat minua, koska olin kova.
Minä vihasin heitä, koska he olivat herkkiä.
Heillä ei ollut minun henkeäni.
Keväällä kuulin kutsun.
Jumalan ääni huusi erämaani yksinäisyydessä.
Etsin sinua ja löysin sinut.
Ymmärrätkö nyt yhtään paremmin?
- Ehkä. - Sinä et ymmärrä mitään.
Etkä tule ymmärtämäänkään.
Ellet synnytä poikaa...
Saat kyllä pojan. Lupaan sen.
Pojan, jolla on myös sinun henkesi.
Miten sinä voit sen luvata?
Ehkä minulla on näkemisen lahja.
Ehkä osaan ennustaa tulevaa.
Saatat osatakin.
Tässä talossa on kylmä.
Täällä on rauhatonta.
Pimeissä nurkissa lymyää jokin.
- Mihin sinä menet? - Hoitamaan eläimiäni.
Tulen vasta myöhään, kun olen valmis.
Älä, Eben. Voin tehdä sinut onnelliseksi.
- En halua olla onnellinen kanssasi. - Valehtelet.
En halua nähdäkään sinua.
Suutelin sinua kuitenkin.
Vastasit suudelmaan. Huuliasi poltti.
Miksi vastasit suudelmaan, jos vihaat minua? Miksi huuliasi poltti?
Se oli kuin myrkkyä.
Sinä et ole mikään mies.
Isäsi on oikeassa. Et ole mitään.
Miksi sitten tulit tänne?
Luulitko, että olen rakastunut sinuun?
Älä luule liikoja. Olet nuori.
Olen kyllästynyt vanhuksiin. Siitä tässä vain on kyse.
Häivy huoneestani.
Tämä on minun huoneeni. Sinä olet pelkkä renki.
Häivy, ennen kuin tapan sinut.
Ei minua pelota.
Sinä haluat minua.
Kyllä. Olet kuin isäsi.
Hän ei tapa sellaista, mitä hän haluaa.
Silmäsi leimuavat.
Huulesi värisevät halusta suudella minua.
Aion saada koko talon itselleni. Yksi huone ei ole vielä minun.
Minä saan sen nyt.
Tuletteko seurakseni saliin, mr Cabot?
Odotan sinun tulevan ennen pitkää.
Pelkäsin, ettet tulekaan.
Valehtelin sinulle.
Sanoin, että kyse on vain siitä, että olen kyllästynyt vanhuksiin.
Ei se niin ole. Minä rakastan sinua.
Viimein voin sanoa sen.
Rakastan sinua.
Ja minä rakastan sinua, Anna. Viimein voin sanoa sen.
Olen halunnut sinua tulostasi asti.
Ensi kertaa elämässäni olen onnellinen.
- Onko varma, että ne pysyvät kyydissä? - Kyllä on.
Palaan ennen pimeää.
Mikä nyt on hätänä?
Tuo korjaantuu parilla naulalla.
Äitini kuolemasta asti olen joutunut esittämään muuta kuin olen -
- ja salaamaan todellisen minäni suojellakseni itseäni.
Nyt sinä suojelet minua.
Sen minä teen.
Rakastit äitiäsi molto, hyvin paljon, eikö niin?
Kyllä.
Minun äitini kuoli, kun olin pieni. Kaukana täältä.
Köyhänä. Kylässä, jossa miehet laahustivat väsyneinä -
ja eläimet mölysivät nälissään.
Elämäni on ollut kovaa.
Autathan minua unohtamaan sen.
Autan.
Vuosikausien vaikeudet.
Olin palvelija muiden kodeissa.
Napolin satamassa tapasin amerikkalaisen merimiehen.
Hän sanoi rakastavansa minua ja olevansa laivan kapteeni.
Menimme naimisiin, ja luulin olevani viimein vapaa.
Hän ei vain ollutkaan mikään kapteeni.
Eikä hän rakastanut minua.
Lapseni kuoli -
- kun olin tarjoilijana rautatieläisten hotellissa.
Mieheni jätti minut ja lähti länteen.
Pian kuulin, että hänkin oli kuollut.
Ilahduin, koska uskoin olevani lopultakin vapaa.
Niin olinkin. Vapaa tekemään taas töitä toisten kotona.
Toisten töitä.
Melkein luovuin jo toivosta tehdä työtä itselleni omassa kodissani -
ja omistaa maata.
Kaunista maata.
Ja oman kodin.
Tästä tulee vielä meidän kotimme, eikä meillä ole mitään salattavaa.
Saamme tulla ja mennä miten huvittaa.
Onni ei hylkää meitä enää ikinä.
Hän tuli takaisin.
Haen vain vasaran ja nauloja. Pääsemme pian taas matkaan.
Mihin minä panin ne naulat?
Ehkä...
Siinähän ne. Alan jo unohdella asioita.
Noin. Nyt se on kuin uusi.
Mitä minä sanoin?
Onni ei hylkää meitä enää ikinä.
Mikä noin hymyilyttää tähän aikaan aamusta?
Olen vain iloisella mielellä.
Älä tuhlaa siihen koko aamua. Meillä on töitä.
- Otatko lisää kahvia? - Kiitos.
- Olet siis iloisella mielellä. - Tiedät kyllä syyn.
Minunkin mieleni on iloinen.
- Ikävöin sinua koko päivän. - Niin minäkin sinua.
- Älä unohda minua. - En unohda.
- Tuijotteletko tähtiä päivänvalossa? - Se on sitten nätti.
- Tila on kyllä nätti. - Tarkoitin taivasta.
Et sinä näe sinne asti.
Oletpa sinä puhelias. Mistä sait viinaa?
Elämänilosta tämä johtuu.
Me olemme sujut. Paiskataan kättä.
Mikä sinulle on tullut?
Ei sitten. Samapa tuo.
- Käydään töihin. - Komenteletko sinä nyt minua?
Tiedätpä, miltä se tuntuu.
Pöljä mikä pöljä.
Annoit minulle pojan, kuten lupasitkin.
Kiitä Herraa.
Kiitä nyt.
Anna minun olla, Ephraim.
Minä saavuin Alabamasta banjo polvellain
Sieltä kuljen Louisianahan ja etsin armastain
Oi Susanna, ei pidä sinun sureman
Minä kierrän vain Kalifornian ja sitten palajan
Onko vielä pitkä matka?
Kärsivällisyyttä. Olemme perillä pimeän tultua.
En käsitä, miksi lähdimme tänne.
- Olisimme pysyneet New Yorkissa. - Siellä ehditään olemaan.
Onhan äijän nähtävä, miten hyvin olemme menestyneet.
Hän nuorentuu 20 vuodella.
Tuskin maltan odottaa hänen ilmettään.
Kunnon pojan on esiteltävä vaimonsa isälleen.
Toki. Esittelihän hänkin vaimonsa meille.
Niin tosiaan teki.
- Pitääköhän hän meistä? - Hän ihastuu teihin.
Hän on mitä herttaisin mies.
Mitä herttaisin!
Miksi pysähdyit tässä?
Haluan kuulla paikkakunnan uutiset.
Voi olla hyvä tietää, mitä täällä on tapahtunut tällä välin.
- Kuka siellä? - Min, täällä on vanha ystävä.
Sim! Katsos poikaa.
Tule sisään.
Ovella oli joku nainen.
Niin taisi olla.
- En oikein pidä tästä. - En minäkään.
ÄIkää huolestuko.
Naismakumme on muuttunut sen jälkeen, kun löysimme kultaa.
Olipa mukava nähdä taas. Kiitos uutisista.
- Mitä sinä virnuilet? - Tulemme juuri parahiksi juhlimaan.
- Juhlimaan mitä? - Talossa on ristiäiset.
- Kenen ristiäiset? - Uuden veljemme.
Siellä lauletaan, tanssitaan ja juodaan.
Kerrankin isä tarjoaa viinaa. Onneksi satuimme paikalle.
- Kuinka vanha isänne olikaan? - Seitsemissäkymmenissä.
- Ja hänkö on saanut lapsen? - Kyllä. Pojan.
Sen miehen minä haluan tavata.
- Tämän talon peli on aivan selvää. - Mitä tarkoitat?
Poika on lapsen isä.
- Tiedättekö, missä Eben on? - En ole nähnyt häntä aikoihin.
Teidän tulonne jälkeen hän on viihtynyt hyvin kotona.
Sellaista minä kuulin.
- Mennäänkö kostuttamaan kurkkua? - Sehän sopii.
- Tiedätkö, missä Eben on? - Enköhän.
Varmaan kirkossa kiittämässä Herraa.
Mistä?
Siitä, että hänelle -
on syntynyt veli.
Miksi ette tanssi? Pyysin teitä syömään, juomaan ja olemaan iloisia.
Siinä te vain kaakatatte kuin kanat.
Olette ryypänneet ja mässäilleet.
Tanssikaa nyt. Eikö se olisi reilua?
Odotamme Ebeniä.
Hitot hänestä. Minulla on uusi poika.
ÄIkää te naurako Ebenille.
Hän on lihaani ja vertani, vaikka hölmö onkin. On hän teitä parempi.
- Melkein yhtä pystyvä mies kuin minä. - Selvästi.
Naurakaa vain, ääliöt.
Poika tekee töitä yötä päivää tarpeen tullen.
Sinua ei moni voita, Ephraim.
Vain tosimies saa pojan 76-vuotiaana.
Olen 68, eikä se minulta kävisi.
Otan osaa. En olisi uskonut.
- Enkä minä sitä, että sinusta on tähän. - Minusta on vaikka mihin.
Ette arvaakaan, mihin kaikkeen.
No johan...
Simeon ja Peter.
Terve kaikille.
- Terve, isä. - Päiviä, isä.
Mistä hankitte tuollaiset pellepuvut?
Nämä ovat viimeistä huutoa San Franciscossa.
- Etkö paiskaa kättä? - Miksipä en.
Tänään paiskaan kättä kenen kanssa vain. Vaikka omien poikieni.
Ovatko nämäkin viimeistä huutoa San Franciscossa?
Esittelen teidät kunnolla.
Tässä on vaimoni Florence.
- No johan... - Ja tässä on minun vaimoni Lucinda.
Vihitäänkö San Franciscossa teidänlaisiannekin? Melkoinen kaupunki.
- Hauska tavata teidät. - Etenkin näin onnellisena päivänä.
- Päivä tosiaan on onnellinen. - Kuulimme siitä. Onneksi olkoon.
Ota sikari.
Olen viimein saanut pojan, josta tulee jotakin.
Hän ei tule käyttämään keltaisia kenkiä.
Eikä hän varmasti lähde -
lännen syntisen kullan ja syntisten...
Kuulehan, isä. Emme viivy kauan.
Palaamme New Yorkiin katsomaan taloa.
- Säästä saarnat Ebenille. - Missä hän on?
Eikö häntä ole kutsuttu juhliin?
Sano Ebenille, että hänen kelvottomat veljensä tulivat -
- kelvottomien naistensa kanssa. Käske hänen tulla tervehtimään.
Tuo poika tullessasi.
Hän saa tavata veljensä, kun he ovat vielä varoissaan.
Seuraavalla kerralla heillä ei varmasti ole penniäkään -
- ja he tulevat vain kerjäämään ruokaa ja yösijaa.
- Älä sinä murehdi meistä, isä. - Mikä hassu mies!
Hienojen naisten ei pidä juoda, mutta ette taida olla hienoja naisia.
- Veljellemme. - Sitten minäkin juon.
Mitä sinä siinä seisoskelet? Soita!
Koristeko luulet olevasi? Täällä on juhlat.
Pane viulu vinkumaan.
Täältä pesee.
Menkää tanssimaan! Mikä teitä vaivaa?
Tanssimaan siitä! Miksi te tänne tulitte?
Piiri pyörimään vastapäivään!
Anna...
- Hän on sinun näköisesi. - Enpä tiedä.
Aivan selvästi.
En tahdo enää esittää, että mikään minun omani on hänen.
Me emme voi muutakaan. Meidän on odotettava.
Sinua kysellään. Veljesi tulivat.
Näin heidän naurettavat vaatteensa ja hienot naisensa.
Etkö tule tervehtimään? He eivät viivy kauan.
En halua tavata heitä.
Pysykööt poissa täältä.
Mitä minä sanon heille?
Sano, ettet löytänyt minua.
En kestä tuota viulun vingutusta ja naurun remakkaa.
Älä pelkää. Minä rakastan sinua.
Suojelen sinua kaikelta pahalta.
Antaa mennä, pojat ja tytöt!
Antaa mennä!
Pois tieltä, lehmälauma!
- Minä näytän, miten tanssitaan. - Anna mennä!
Katsokaa nyt! Olen 76-vuotias.
Kutsuisin teidät satavuotisjuhliini, mutta te olette silloin jo haudassa.
Olen piirikunnan ainoa mies!
Olen intiaani!
Tapoin intiaaneja ennen teidän syntymäänne. Skalpeerasinkin.
Kymmenen silmää silmästä. Se on minun mottoni.
Minä kostin niille!
Minä potkin oksatkin puista!
Voitin teidät kaikki.
Eikö olekin herttainen ukko? Oletko kunnossa?
- En tiedä. - Pane hattu päähän.
Tuore isä.
- Mikä perhe! - Näpit irti minusta.
- Setä osaa kyllä tanssia. - Tosiaan.
- Mutta arvatkaa, mitä kuulin. - Mitä?
Missä Anna on?
Hän katsoi hetken tanssiasi ja meni takaisin sisälle.
Ehkä ei olisi pitänyt tanssia.
Mitä te siinä hekotatte? Tämä on teidän syytänne.
Hän muistaa, miten käyttäydyitte, kun hän tuli.
Mitä te tänne tulitte rakastajattarienne kanssa? Häipykää.
- Isä... - Älä sano minua isäksi. En tunne teitä.
Senkin haaskalinnut. Häipykää.
En toki jää, jos en ole tervetullut.
- Tule, Lucinda. - Meidänkö vaimomme rakastajattaria?
- Sanonpa vain... - Ole vaiti, Sam.
Saimme jo kostomme. Tämä riittää.
Tule.
"Jos oikea silmäsi viettelee sinua, repäise se irti ja heitä pois."
"Jos oikea kätesi viettelee sinua, hakkaa se poikki ja heitä pois."
Miksi olette niin hiljaa? Soitto soimaan!
Edes musiikki ei auta.
Tässä talossa on jotain synkkää.
Täällä ei ole rauhaa eikä lepoa.
- Mihin sinä menet? - Tulen kyllä takaisin.
Levähdän hetken ladossa.
Ilta on vielä nuori, ja tynnyrissä on vielä viinaa.
Ei sitä kannata heittää hukkaan, vaikka vanhusta väsyttääkin.
- Täällähän sinä olet. - Niin.
- Veljesi kävivät. - Näin sen.
Miksi et tullut tervehtimään tuhlaajapoikia?
Olisit voinut saada kultahipun ja luvan ihailla heidän vaimojaan.
- En halua heiltä mitään. - Samat sanat. Ajoin heidät pois.
Sen voisi kaivertaa hautakiveesi.
"Tässä lepää Ephraim Cabot. Hän ajoi kaikki pois."
Hautakiviin voisi laittaa pahempiakin asioita.
Tulisit tanssimaan. Väki kyselee sinua.
- Kyselköön. - Siellä on nättejä tyttöjä.
- Olkoon. - Sinun pitäisi naida joku heistä.
- Minä en nai ketään. - Voisit saada osuuden jostain tilasta.
Niin kuin sinä, niinkö?
Äitisi suku siinä yritti varastaa minulta.
Minä olen kuullut ihan muuta.
- Samapa tuo. Minulla on jo tila. - Missä?
- Tässä. - Vai sillä tavalla. Johan jutun murjaisit.
- Saat nähdä. - Niin sinäkin.
- Mikä naurattaa? - Sinä.
Ellet olisi noin tyhmä, tietäisit, ettet ikinä saa tätä paikkaa.
Etenkään nyt, kun poika syntyi.
Minä elän satavuotiaaksi. Poika on silloin aikuinen.
Luuletko keksiväsi jonkin keinon? Et hämää Annaakaan.
Hän on yhtä kovaluontoinen kuin minä.
Hän on liikaa sinulle.
Hän haluaa oman tilan. Hän pelkäsi sinua.
Hän kertoi, että liehittelit häntä voittaaksesi hänet puolellesi.
- Ei hän ole sellaista sanonut. - Kyllä on.
Uhkasin ampua aivosi pihalle.
Hän sanoi, ettei se kannata. Kuka silloin auttaisi töissä?
Hän sanoi haluavansa meille pojan.
Sanoin, että siinä tapauksessa hän saisi kaiken.
Hän sanoi, että sinut pitää jättää perinnöttä.
Niin siinä kävi. Tila on Annan.
Sinulle jäi vain maantien tomu.
Vieläkö naurattaa?
Minä tapan sen naisen.
Eben!
Päästä irti! Sinä tapat hänet.
En minä häntä tappaa yrittänyt. Ei hänen takiaan kannata mennä hirteen.
Näin hänen kävi, kun hän luuli voittavansa isänsä.
Minua ei tosiaan voiteta. Kasvatan uuden tulokkaan itseni kaltaiseksi.
Nyt minä menen takaisin juhlimaan.
Tuskin hän enää mitään yrittää.
Mutta jos hän alkaa kiusata, huuda, niin tulen antamaan hänelle selkään.
- Mene pois. - Anna tässä. Etkö tunne minua?
- Kyllä minä sinut nyt tunnen. - Mikä sinulle on tullut?
- Miksi katsot minua noin vihaisesti? - Olet läpimätä.
Puhut päättömiä.
Kaikki on pelkkää valhetta. Joka sana, jonka olet sanonut.
- Sanoit rakastavasi minua. - Rakastankin.
Olet pitänyt minua pilkkanasi.
Halusit pojan, jotta saisit tilan.
Minulle jäi maantien tomu.
Vain piru tekee ihmisestä noin pahan.
- Hän siis kertoi sinulle. - Niin. Enää ei kannata valehdella.
Kuuntele nyt.
Se oli silloin, kun vielä inhosit minua.
Halusin kostaa sinulle.
Olisitpa kuollut. Olisinpa itsekin.
- Minä kostan sinulle. - Älä.
- Anna anteeksi. - Tasaan kyllä tilit.
Kerron hänelle totuuden pojasta. Saatte myrkyttää toisenne.
- Et voi jättää minua. - Enkö?
Lähden länteen ja rikastun, ja palaan taistelemaan tästä tilasta.
Ajan teidät kolme mieron tielle. Saatte kuolla nälkään.
- Poika on sinun. - Miksi hän syntyikään? Kuolisi pois.
Kunpa en olisi nähnytkään häntä. Kaikki on muuttunut.
Eben, kerro yksi asia.
Uskoitko rakkauteeni ennen tätä?
Uskoin, kuin tyhmä elukka.
- Enää et usko minua. - En.
- Rakastitko minua tosissasi aiemmin? - Kyllä. Luulin, että rakastit minua.
- Enääkö et rakasta minua? - Vihaan sinua.
Aiotko tosiaan lähteä ja jättää minut, koska synnytin pojan?
Lähden heti aamulla.
Jos hänen syntymänsä on saanut tämän aikaan -
- tappanut rakkautesi ja vienyt minulta ainoan hyvän asian elämässäni -
- silloin minäkin vihaan häntä, vaikka olen hänen äitinsä.
Valehtelet. Sinä rakastat häntä.
Hän varastaa tilan sinulle.
Tila ei merkitse minulle enää mitään.
Sinä valehtelit minulle. Väitit rakastavasi minua -
- jotta saisit pojan, joka varastaa sinulle palasen maata.
Minä rakastan sinua. Todistan sen -
vaikka rakastankin poikaa.
Lopeta jo se valehtelu. En kuuntele sinua.
En tapaa sinua enää. Hyvästi.
Odota.
Haluan kertoa sinulle...
Jos voisin korjata tilanteen -
- jos todistaisin, etten ole juonitellut sinua vastaan -
niin että voisimme sopia...
Jos onnistuisin siinä, rakastaisitko minua taas?
Suutelisit minua etkä jättäisi minua koskaan. Ethän?
Enpä kai.
Et ole Jumala. Et saa tehtyä tekemättömäksi.
Muista, että lupasit.
Ehkä voin peruuttaa yhden Jumalan teon.
Minä menen tanssimaan. Isä sanoi, että pihalla on nättejä tyttöjä.
Minä todistan sen.
Todistan, että rakastan sinua enemmän kuin mitään muuta maailmassa.
Eben!
Todistin rakastavani sinua enemmän kuin mitään muuta.
Et voi enää epäillä sitä.
- Mikään tekosi ei auta enää. - Älä sano noin.
Suutele minua ja sano, että rakastat minua.
Päätin olla kertomatta isälle.
Hän vain kostaisi pojalle, eikä hän ole syypää mihinkään.
- Palaan vielä hakemaan pojan. - Sinun ei tarvitse lähteä.
Mikään ei enää tule väliimme. Olen huolehtinut siitä.
Mitä sinä olet tehnyt?
Tapoin hänet.
Tapoitko hänet?
Kyllä.
Se oli oikein.
Sen täytyy näyttää siltä, että hän tappoi itsensä vahingossa.
Kun hän oli päissään.
Kaikki voivat todistaa, miten päissään hän oli eilen.
En tarkoita häntä.
Sehän minun olisi pitänyt tehdä. Olisi pitänyt tappaa hänet.
Miksi et sanonut?
Mitä tarkoitat?
En tappanut häntä.
Vaan vauvanko?
Voi luoja.
Painoin tyynyn hänen kasvoilleen.
- En olisi halunnut. - Lapsi oli minun.
Rakastin häntä, mutta sinua vielä enemmän.
Aioit lähteä. En olisi nähnyt sinua enää. En olisi saanut enää suudelmaakaan.
Sanoit, että vihaat minua lapsen takia.
Sanoit, että vihaat häntä ja toivot, että hän olisi kuollut.
Sanoit, että ilman häntä kaikki olisi ennallaan.
En sanonut niin. En voinut kuvitella, että sinä...
Tappaisin ennemmin itseni kuin tekisin hänelle mitään pahaa.
Älä katso minua noin.
Älä tämän jälkeen, mitä olen tehnyt onnemme vuoksi.
Vai sellaista peliä. Samat kujeet mielessä yhä.
Haluat panna murhan minun syykseni.
- Eben, älä! - Älä koske minuun.
Miten saatoit murhata lapsen? Annoit sielusi pirulle.
Halusit viedä minulta lopunkin.
Et kestänyt sitä, että lapsi oli minun.
Kerron kaiken seriffille. Sinut pannaan telkien taa.
Sitten minä lähden lauleskellen Kaliforniaan.
Haen seriffin. Haluan sinut pois silmistäni.
Minä rakastan sinua, Eben!
Saat tehdä mitä tahansa, jos vain alat taas rakastaa minua.
En ole nukkunut näin pitkään 50 vuoteen. Aurinko on noussut ajat sitten.
Sitä se tanssiminen ja viina teettävät.
Vanhuus ei tule yksin. Toivottavasti Eben on jo töissä.
Olisit herättänyt minut. Onko aamiainen valmis?
Heikottaako? Käy pitkäksesi.
Poikasi tarvitsee sinua kohta.
Hänkin herää nälkäisenä, kun noin pitkään nukkuu.
- Hän ei herää ikinä. - Hän on kuin isänsä tänä aamuna.
- Hän on kuollut. - Mitä?
- Tapoin hänet. - Oletko humalassa vai hullu?
Tapoin hänet. Käy katsomassa, jos et usko.
Miksi sinä teit sen?
Kysyin, miksi teit sen. Miksi tapoit poikani?
Älä koske! Hän ei ollut sinun.
Synnyttäisinkö sinulle pojan? Minä inhoan sinua.
Sinut minun olisi pitänyt tappaa.
Rakastin Ebeniä alusta alkaen.
Lapsi oli minun ja Ebenin.
Siitä se siis johtui.
Sinun valheesi takia tässä talossa oli niin outo tunnelma.
Nyt poika on kuollut. Kokeilin hänen sydäntään.
Älä itke.
Sinä olet kai täysin tunteeton.
Jos poika kerran oli Ebenin, onneksi hän on poissa.
Ehkä aavistin jotakin. Jokin tässä tuntui luonnottomalta.
Pidit minut kaukana kuin vieraan miehen.
Talossa oli yksinäistä ja kylmää.
Ajoit minut navettaan elikoiden luo.
Kaipa minä jotain aavistin. Et hämännyt minua.
Et ainakaan täysin. En ole eilisen teeren poika.
Toivot siis, että olisit murhannut minut pojan sijasta.
Minä elän satavuotiaaksi. Näen, kun sinut hirtetään.
Toimitan sinut Jumalan ja lain eteen.
Menen hakemaan seriffin.
Ei tarvitse. Eben meni jo.
- Menikö Eben hakemaan seriffiä? - Meni.
Ilmiantaako hän sinut?
Hän siis säästää minut siltä vaivalta.
Pojan olisi pitänyt olla minun. Sinun olisi pitänyt rakastaa minua.
Minä olen mies.
Jos rakastaisit minua, en ilmiantaisi sinua ikinä.
Tässä on kyse enemmästä kuin sinä voit ikinä ymmärtää.
Sinun vuoksesi toivon, että onkin.
Luoja.
Kaikkivaltias luoja.
Anna!
Anna anteeksi.
Minä rakastan sinua. Anna anteeksi.
Tuosta hyvästä saat anteeksi kaikki synnit.
Aloin ajatella sinua ja sitä, miten paljon rakastin sinua.
Tajusin, että rakastan sinua yhä ja tulen aina rakastamaan.
Juoksin takaisin tänne.
- Ehdimme vielä paeta. - En voi.
Minun on maksettava synnistäni.
- Tahdon jakaa sen kanssasi. - Ei.
- Keksit sen minun puheistani. - Ei, keksin sen itse.
Olen aivan yhtä syyllinen. Me molemmat teimme väärin alusta asti.
Sanon seriffille, että suunnittelimme sen yhdessä.
Se uskotaan kyllä. Ja tottahan se onkin. Tavallaan autoin sinua.
En halua, että joudut kärsimään.
Minun on maksettava oma osuuteni.
Haluan kantaa seuraukset kanssasi. Vankilan, kuoleman, helvetinkin.
En anna sinun tehdä sitä.
Et mahda mitään. Kerrankin saat antaa periksi.
En anna periksi niin kauan kuin minulla on sinut.
Täälläkö sitä ollaan? Olettekin soma murhaajapari.
Teidät joutaisi hirttää samaan oksaan ja jättää mätänemään.
Varoitukseksi vanhoille höperöille, että kannattaa pysyä yksin -
- ja nuorille, että kannattaa hillitä himonsa.
Elämästä tulee yksinäisempää kuin ikinä aiemmin.
Minusta on tulossa vanha ja katkera, Herra.
Teitä tultiin noutamaan.
Tännepäin, Jim.
Täällä he ovat.
Valehtelin sinulle, Jim. Autoin häntä. Viekää minutkin.
Viekää molemmat.
Katsos poikaa.
Olet kai kovempi kuin arvasinkaan.
Minun on mentävä kokoamaan karja.
Hyvästi.
Eiköhän sitten lähdetä.
On tämä komea tila. Se täytyy sanoa.
Kelpaisi minullekin. Tulehan, Seth.
Suomennos: Riitta Pesola